Další porážka pro Českou televizi
ÚHEL POHLEDU
ÚHEL POHLEDU
ÚHEL POHLEDU
ÚHEL POHLEDU: „Vítězi dne jsou pro mě neočkovaní z časů corony, kteří jsou dnes rehabilitováni,“ prohlásil v online studiu významného německého deníku Welt také ...
ÚHEL POHLEDU: „Vítězi dne jsou pro mě neočkovaní z časů corony, kteří jsou dnes rehabilitováni,“ prohlásil v online studiu významného německého deníku Welt také významný (obdržel například cenu pro nejlepšího politického novináře) komentátor Hans-Ulrich Jörges. Za poměrně strnulých úsměvů svých dvou hostitelů, kterým až příliš pozdě došlo, že si nasadili blechu do kožichu, ale zastavit ho už bylo pozdě, Jörges pokračoval: „A že jsou rehabilitováni, je po zveřejnění nezačerněných dokumentů krizového štábu Institutu Roberta Kocha naprosto zřejmé.“
Že během zdravotní krize sehrála kdysi seriózní vědecká instituce roli pejska ochotně skákajícího podle povelů německé vlády, nasvítil už v dubnu Daniel Kaiser. V kostce šlo o to, že aby německá výkonná moc mohla „zakleknout“ přísnými opatřeními na veřejnost, ať už na všechny kolektivně formou lockdownů a rouškování, nebo později speciálně na neočkované, potřebovala se opřít o autoritu zvnějšku. A tu jí vedení Institutu Roberta Kocha poskytlo – jenže lhalo. Situaci totiž záměrně dramatizovalo (třeba umělým navýšením stupně rizika), čímž vycházelo vstříc politické zakázce. Významně také přispělo k šikaně neočkovaných. Například v zápisu z 5. listopadu 2021 se pod hlavním tématem „Science Communication“ píše: „Média mluví o pandemii neočkovaných. Z technického hlediska to není správné, (k šíření viru) přispívá celá populace. Mělo by se to zohlednit v komunikaci?“ Odpověď známe všichni. A protože Kochův institut byl pokládán za špičku v oboru, mnohé země, včetně té naší, jeho doporučení kopírovaly.
VÝPRAVY JIŘÍHO PEŇÁSE
V dubnu, kdy Kaiserův článek vyšel, ale ještě nebyl znám celý rozsah průšvihu – na světlo boží se totiž dostala jen notně okleštěná verze krizové komunikace; stránky byly někdy víc černé než bílé. Až na konci července byly dokumenty odtajněny v celé své ohyzdnosti, a to díky iniciativě nezávislé novinářky; média hlavního proudu se v Německu, stejně jako v Česku intenzivně snaží v celé záležitosti nehrabat, natož si nasypat popel na hlavu, protože profesionálně i morálně selhala. Jako by ty dva traumatické roky ani neexistovaly. Pravda je, že s odstupem člověk má pocit, že jsme snad museli žít na jiné planetě. Velevážený Kochův ústav se zmohl jen na vágní prohlášení, že se ke zveřejnění taky nějak v dohledné době chystal… Lidé přestávají věřit expertům ne proto, že by jim znenadání přeskočilo, ale proto, že se takové množství expertů ve chvíli, kdy se lámal chleba, projevili jako zbabělci. Cenzura medicíny má navíc ten nemilý důsledek, že jde o život.
Jsou-li tedy neočkovaní „vítězi“, kdo je pak poraženým? Hans-Ulrich Jörges za poražené považuje ty, kdo otravovali veřejný prostor právě takovými toxickými termíny jako „pandemie neočkovaných“, ty, kdo neočkované vyřadili z normálního života, ty, kdo je ponižovali a zesměšňovali. Vyjmenoval příslušné německé potentáty koronavirové doby včetně spolkového prezidenta Steinmeiera. Podle komentátora by se nyní měli veřejně omluvit. Včetně prezidenta Steinmeiera. „Chci, aby vstal a řekl mýlil jsem se, je mi to líto. Omlouvám se,“ řekl doslova.
JAK SE ŽIJE MUZIKANTŮM
Kompletní protokoly byly zveřejněny na konci července v symbolické synchronicitě s děním v Česku. Asi dva týdny předtím totiž rozhodl Městský soud v Praze, že se Česká televize musí omluvit imunoložce Zuzaně Krátké za dehonestující vyjádření na její adresu z pořadu Newsroom před třemi a půl roku, která pro jejich předpokládatelnost a nenápaditost ani nemá smysl vyjmenovávat (reportáž se jmenovala Covidové dezinformace).
Česká televize se imunoložce skutečně omluvila. Ale statisíce dalších lidí, kteří se za coronaviru zachovali podle hesla "Moje tělo, moje volba", které Česká televize jindy prosazuje, na slova omluvy stále čekají.